Dagen er smuk, fordi De er her.
Fortæl lady Ochiba, at i mit land -
- er det skik at give damer gaver
på deres fødselsdag.
Selv en dronning. Bare sig det.
Lady Ochiba siger,
at hun ikke er dronning.
Kun mor til tronarvingen
og enke efter lord Taiko.
Men som en dame,
der har fødselsdag, -
- beder lady Ochiba om tilladelse
til at modtage Deres gave.
Jeg er ikke barbar!
Jeg er samurai!
Som lord Toranaga beordrede,
fortalte Mariko, -
- at hun skulle eskortere
lady Kiri ud fra slottet.
"Umuligt! De skal ingen vegne, "
svarede lord Ishido.
"Så forhindrer De mig i at gøre
min pligt," sagde Mariko.
"Den skam kan jeg ikke leve med."
Hvad sker der?
Bare hør efter.
Ingen spørgsmål lige nu.
Lord Toranaga beordrede mig
til at følge med lady Kiri.
- Vi skulle af sted i morgen.
- Hvad skete der?
Lord Ishido vil ikke give sin tilladelse.
Vi må ikke tage af sted, -
- og derfor forhindrer han mig i
at gøre min pligt over for min herre.
Den skam kan jeg ikke leve med.
Medmindre lord Ishido
ombestemmer sig, -
- tvinger min ære mig til
at begå seppuku før solnedgang.
Nej!
- De må forstå, min elskede.
- Hvad? At De skal dø?
- Nej!
- Hør, elskede. Jeg forklarer det.
Skal vi sætte os, Anjin-san?
- De kan høre os.
- Ja.
Tal sagte og sig, at De elsker mig.
Jeg elsker Dem. Jeg kan ikke
bære tanken om, at De skal dø.
Mit hjerte fyldes af glæde
og kærlighed til Dem.
Hvorfor så?
Var det planlagt? Kom Deres trussel
efter ordre fra ham?
Det var ikke en trussel,
men det var på hans ordre.
Så har han forrådt Dem.
De er blot lokkemad i hans fælde.
De og jeg og lord Yabu
blev sendt hertil som et offer.
De tager fejl. Jeg beklager.
Jeg fortæller Dem, at De er smuk,
og jeg elsker Dem, men De lyver.
Lad os ikke skændes om ting,
vi ikke kan ændre.
De kan ændres. Jeg kan ændre dem!
Nej, min elskede.
Så er døden Deres mål.
Min herres liv er mit mål.
- Og Deres liv.
- Er der ingen udvej?
Vær tålmodig.
Solen er endnu ikke gået ned.
Jeg har ingen tillid til solen!
Tro, min elskede.
Tro på fremtiden.
"Er du så ivrig efter at dø?"
"Her er tilladelsen til, at I alle
kan tage af sted i morgen."
Trods deres kærlighed græd Kiku.
Lord Toranaga
havde købt hendes kontrakt.
Hun tilhørte ham.
Nu ville hun og Omi aldrig
kunne være sammen.
Aldrig.
"Lord Yabu, ønsker De at leve
indtil i morgen?"
"Nu vil De måske lytte."
- Sov bare, min elskede.
- Nej...
Jeg vil hellere være hos Dem.
Jeg er glad for, at De er i live.
Jeg så Dem død.
Jeg troede aldrig,
at jeg skulle se Dem sove igen.
Jeg så kun døden.
Deres, min egen... alles.
Men så forstod jeg Deres plan.
Den har været længe undervejs.
Ja.
Siden den dag med jordskælvet.
Tilgiv mig,
men jeg troede ikke, De ville forstå.
Min karma var at føre gidslerne
ud af Osaka-slottet.
Og nu er det gjort.
Sejren er Deres.
Idet han over for vagterne foregav,
at kaptajn Yoshinaka gik i seng, -
- fulgte Yabu de ordrer,
lord Ishido havde givet ham.
Yabu kunne ikke forhindre det,
der skulle ske.
For at overleve måtte han vælge
den stærke side.
Og lord Ishido var herre
på Osaka-slottet.
Mere end noget andet
overbeviste denne dag Yabu om, -
- at det var hans karma at leve,
uanset omkostningerne.
Alle andre liv var mindre værd
end hans eget.
Løb videre!
Sono!
Hvad helvede sker der?
Det... Det er
lord Toranagas hemmelige rum.
- Hvad sagde han?
- Luk op, eller de sprænger døren.
Han siger,
at han kun vil have Dem som gidsel.
Alle andre kan gå.
Nej! Det er en fælde!
Tro dem ikke. De vil ikke have Dem.
De vil have mig.
- Hvorfor?
- Forstår De det ikke? Det er mig!
Så er alt forgæves.
Så må lord Toranaga komme.
Tilbage.
Forsøg at forsinke dem.
Tal videre!
Jeg, Todo Mariko...
... protesterer mod
dette skamfulde angreb...
- ... med min død.
- Nej!
Mariko!
Åh gud!
Er hun her?
Hvem er det?
Jeg er broder Michael, Anjin-san.
Jeg var hos fader Alvito
fra Yokose. Vi rejste sammen.
Broder Joseph...
Urano Tadamasa var min ven.
Hvad vil De?
Jeg er Deres guide, Anjin-san.
Jeg blev sendt hertil
for at føre Dem til skibet.
Vi skal af sted hurtigst muligt.
Hvem har sendt Dem?
Lord Ishido bad Hans Eminence,
pater visitatoren, om det.
Lægen siger,
at Deres øjne er i bedring.
De vil snart kunne se igen.
Han siger, at De må være tålmodig.
- Kommer jeg til at se igen?
- Ja, Anjin-san.
- Skal jeg hjælpe Dem op, Anjin-san?
- Nej tak, jeg klarer mig.
Mine sværd...
Jeg henter dem til Dem.
- Er det rigtigt?
- Ja, Anjin-san.
Hvis De lægger hånden på
min skulder, skal jeg føre an.
- Skal jeg ned til skibet?
- Det fik jeg ordre til.
Ikke andre steder?
- Stol på mig, Anjin-san.
- Har jeg noget valg?
- Skal vi alene af sted?
- Vi får en eskorte af samuraier.
- Brune eller grå?
- Ingen af delene.
De er lord Kiyamas samuraier.
Kristne samuraier.
- Hvad bestiller de her?
- Min far er lord Kiyamas fætter.
- Vi er alle kristne.
- Kristne myrdede Deres ven, Urano.
Der stod mordere bag, Anjin-san.
De vil blive straffet.
Det er sandt, at der udføres mange
onde gerninger på Jorden i Guds navn.
Hvad skal der ske på skibet,
broder Michael?
Det ved jeg ikke, Anjin-san.
De ved allerede så meget.
Og på så kort tid.
Mariko-sama var en god lærer.
De er en værdig samurai, Anjin-san.
De har en egenskab, der er sjælden
her. De er uforudsigelig.
Taiko var det.
Det er Toranaga-sama også.
Ser De, som regel er vi
et meget forudsigeligt folk.
- Er I?
- Ja.
- Forudsig, hvordan jeg slipper væk.
- Det kan De ikke, Anjin-san.
Hvor fører De mig hen?
Til skibet, som jeg sagde.
Men først stopper vi ved missionen.
Jeg skulle sige det til
pater visitatoren, når vi kom forbi.
De spurgte før, om De havde
noget valg. Og svaret er nej.
Kom...
Tag fat i min skulder, Anjin-san.
Det glæder mig at se Dem,
styrmand Blackthorne.
Det kan jeg forestille mig.
Broder Michael fortæller,
at De bliver i stand til at se igen.
Hvis jeg lever så længe.
- Hvornår begynder inkvisitionen?
- Inkvisitionen?
- Er det det, De troede?
- Hvad skulle jeg ellers tro?
Kun at jeg ønsker
at sørge for Deres sikkerhed.
- Hvorfor?
- Det Sorte Skib er her i Osaka.
- De sætter mig ikke om bord!
- Bestemt ikke.
Jeg vil bare se Dem
sikkert om bord på galejen.
Skal vi gå?
- Hellige Guds Moder!
- Hvad er der?
Jeg er bange for, at De havde ret.
Det er inkvisitionen.
- Hvem?
- Kaptajn Ferriera og hans mænd.
Der er lagt et bål parat,
og hans mænd er bevæbnede.
- Er De der, broder Michael?
- Det er jeg, Anjin-san.
De sagde før,
at jeg var en værdig samurai.
- Mente De det?
- Ja, og alt andet.
Så beder jeg om en tjeneste
som samurai.
Lad mig dø som en samurai.
Deres død ligger ikke i mine hænder.
Den er i Guds hænder, Anjin-san.
- Hvad vil De gøre?
- Der er ingen vej udenom.
Kom, styrmand Blackthorne.
Godaften, Deres Eminence.
- Er det her Deres idé?
- Ja, Deres Eminence.
- Gå tilbage til skibet.
- Det her er en militær beslutning.
- Gå tilbage til skibet!
- Nej!
Jeg har ventet på Dem, inglês.
Det glæder mig slet ikke.
I nat kan De glæde Dem
i helvede, kætter!
Forbandede kujon!
- Tag våbnene fra ham.
- Sænk jeres våben.
I Guds navn beordrer jeg jer
at stoppe. Tilbage!
- Udlevér manden.
- Ikke tale om!
- Få Deres mænd tilbage på skibet!
- Jeg beordrer Dem til at forsvinde.
- Giver De mig ordrer?
- Det gør jeg!
Jeg er kaptajn på det Sorte Skib,
guvernør af Macau.
Portugals øverstbefalende i Asien.
Og den mand er en trussel
imod staten, kirken, -
- det Sorte Skib og Macau!
Denne mand er blind.
Træd til side! Træd til side!
I Guds navn lyser jeg Dem
og Deres mandskab i band, -
- hvis der sker den mand noget.
Er det forstået?
Jeg er den øverstbefalende i Asien, -
- og jeg siger, at han er en trussel.
- Det her er et kirkeligt anliggende.
- Jeg advarer Dem.
Lissabon skal få besked om det her,
så sandt som Gud er min dommer.
Beordrer De ikke Deres mænd
om bord på skibet nu, -
- fratager jeg Dem retten
til at føre det Sorte Skib.
Den magt er De ikke i besiddelse af.
Det står i min magt at bandlyse Dem -
- og alle, der tjener Dem, i Guds navn.
Det kan han, kaptajn. Og han gør det.
Få mændene om bord.
Hører De, kaptajn?
Gud forbande Dem, inglês.
Hvad skete der? Hvem er død?
Kaptajnen, inglês.
Det er kaptajnen.
De er godt nok heldig.
Broder Michael!
Deres Eminence,
det var min pligt at beskytte Dem.
Min pligt.
Ja, Michael. Ja.
Og det Sorte Skib?
Vi skulle sejle med tidevandet.
- Så sejl.
- Uden kaptajn?
De bliver kaptajn, Rodrigues.
Jeg skriver de nødvendige breve.
Kaptajnens andel bliver Deres.
Kaptajn? Mig?
- Og guvernør af Macau?
- Ja, og guvernør af Macau.
Nå, De er vist også ganske heldig,
men det vil ikke være nok.
- Hvad mener De, inglês?
- Jeg følger efter det Sorte Skib.
I hvad? De har intet skib, inglês.
Ved Anjiro. Mine øjne er i bedring.
Jeg indhenter Dem til søs.
Nej, inglês.
"Erasmus" er væk. Brændt.
En spaniers ønske.
Det er sandt. Det var Guds hånd.
- De lyver!
- Nej, kaptajn. Det er sandt.
En tidevandsbølge krængede skibet
over. Olielamperne antændte dækket.
- Jeg tror Dem ikke!
- Jeg sværger.
De er halet på land, inglês.
Strandet.
De må blive her.
I land. For evigt.
Må vindene bære Dem
til helvede, Rodrigues.
Måske, inglês. Måske.
Men De sætter aldrig sejl igen.
Hvad er der dog sket?
Hvor er kaptajnen?
Bed ham sætte sejl.
Vi skal tilbage til Anjiro.
- Men De sagde Nagasaki.
- Nu, Vinck. For pokker da, nu!
De er i sikkerhed her, kaptajn.
Så nu forlader jeg Dem.
Hvorfor? Hvorfor reddede De mig?
- For Deres og min sjæls skyld.
- Og hvad mere?
Det er grund nok.
Farvel, Anjin-san.
Gå med Gud.
Så har jeg sagt det.
Vi sejler mod Anjiro.
Men fortæl mig det dog.
Hvad er der sket?
De fortalte mig...
At "Erasmus" er gået tabt.
Vores skib er gået tabt. Brændt!
Åh gud! Lad det være løgn!
- Kan De se det?
- Nej. Vi er ikke ved pynten endnu.
Hvad er der?
Kan De se det, Vinck? Sig det!
Sig mig det! Er det sandt?
Ja, styrmand.
Det er så sandt, som det er sagt.
Fortæl mig, hvad De ser.
Hun ligger der bare.
Altså resterne af hende.
På land.
Masterne er væk.
Dækket er væk.
Alt. Åh gud.
Hvad med kølen? Kan De se den?
Ja.
De har trukket hende op.
De aber...
Opstår der en forbandet brand,
og man er ved en forbandet kyst, -
- trækker man hende op
for at bekæmpe ilden.
Det ved selv de hedninge.
De burde ikke have forladt hende.
Hvad skal vi nu gøre?
Hvordan kommer vi hjem?
De burde have ladet hende
ligge ved Yedo.
- De trak hende måske nok op...
- Ja.
Men de svin slukkede ikke ilden!
Gud forbande dem alle!
De burde ikke have ladet japsere
komme om bord!
Nu er vi hjælpeløse. Døde.
Skibet er dødt.
"Erasmus"...
Det var Alvitos forbandelse.
Hvad?
Præsten, fader Alvito, sagde,
at terningerne var kastet.
Hvad taler De om?
Han sagde,
at jeg aldrig ville forlade øerne.
Er vi strandet her for resten af livet?
Skal vi leve med de hedninge
resten af vores forbandede liv?
Og hvor længe bliver det?
De taler jo konstant om krig.
Krig, krig! Svar mig!
Ja, Vinck. Og hold så kæft!
Skal jeg holde kæft?
Nej.
Jeg taler, når jeg vil,
og siger, hvad jeg vil!
Det er Deres skyld! Deres!
De fik os til det her elendige sted.
"Tag med til Japan," sagde De.
Hvor mange døde på vejen?
Svar mig, hvis De kan.
Gud forbande Dem. Skylden er Deres!
Ja!
Skylden er min.
Føler De Dem så bedre tilpas?
Hvad skal jeg sige?
Jeg beklager, Vinck.
Jeg beklager.
"Beklager"?
Er det alt?
- Hvordan kommer vi hjem?
- Det ved jeg ikke.
Men det må De da vide.
De er styrmand.
Forventer De,
at jeg kan ændre det, der er sket?
Bare jeg kunne...
Mit hjerte bløder, Vinck.
Kan De ikke forstå det?
Skibet er gået tabt,
og alle mine drømme med hende.
Alt!
De har taget alt af værdi fra mig.
Hun er væk, Vinck.
Det står ikke til at ændre.
Væk.
En dag kommer
et af vore andre skibe hertil.
Vi må bare vente.
Vente?
Hvor længe skal vi vente?
Fem forbandede år?
20?
Resten af vores elendige liv?
I selskab med de sortøjede aber?
Det er, hvad de er! Aber!
De plaprer altid løs og stirrer på en.
Jeg holder det ikke ud mere.
Du gode gud!
Åh gud!
Nu er de i krig.
Var det ikke det, De sagde?
Nu render de alle rundt
med deres forbandede sværd!
De slår os ihjel! Ihjel!
Vi er døde! Døde!
Tag Dem sammen, Vinck!
Aberne kommer efter os!
De hugger hovederne af os
og sætter dem ud som fuglemad.
Fuglene vil hakke vores øjne ud.
De kommer!
Vinck!
Vinck... Vinck, hvor er du?
Vinck!
Vinck...
LORD TORANAGA
VENDER TILBAGE TIL ANJIRO
Anjin.
Alvito.
Præst! Han brændte mit skib.
Anjin...
Anjin-sama...
Mariko?
Han har spurgt mig
om branden på Deres skib.
Jeg har fortalt, at hverken jeg eller
nogen anden gav ordre til sabotage.
Han tror Dem måske. Det gør jeg ikke.
Lord Toranaga beder mig
sværge over for Dem og ham, -
- at jeg taler sandt.
Han kræver det.
Ellers vil han ikke længere
støtte hverken mig eller kirken.
Så sværg, præst.
Sværg Deres helligste ed.
Vil De så tro mig?
Vil De?
Jeg sværger i Faderens,
Sønnens og Helligåndens navn -
- ved alt, der er mig helligt,
at jeg taler sandt.
Hverken jeg eller nogen, jeg er
bekendt med, beordrede skibet brændt.
Det sværger jeg i Guds navn.
Lord Toranaga spørger,
om De tror mig nu.
Jeg er ikke Deres fjende.
Faktisk er jeg en bedre ven,
end De aner.
Omi...
Kiku...
Lord Toranaga har lige givet Dem
denne kvindes kontrakt.
- Hun tilhører Dem nu.
- Tilhører?
Lord Toranaga sagde, at De kan
gøre med hende, hvad De vil.
Hvad mente han med "tilhører"?
Hun er Deres.
De ejer damen.
Omi-san...
Lord Toranagas bøn var enkel.
"Ville lord Yabu forklare, hvorfor
han dræbte kaptajn Yoshinaka?"
"Hvem vover at anklage mig?"
spurgte Yabu.
Undskyld,
jeg ville ikke forskrække Dem.
Jeg rejser i morgen.
Jeg ved ikke. om vi ses igen,
og der er noget, jeg vil sige.
Så sig frem.
De skal vide, før jeg rejser, -
- at jeg ved, hvor stort et tab
Mariko-sans død er for Dem.
Og De skal vide, -
- at jeg ved, hvad De betød for hende.
Hvordan kan De vide det?
Hun opsøgte mig...
Den aften, De forlod Yedo.
Jeg er bange for,
at vore skæbner hænger sammen.
Har Mariko-san fortalt Dem det?
Hun fortalte mig det.
Hvad fortalte hun Dem ellers?
Hun bad mig være Deres ven.
Og beskytte Dem, hvis jeg kunne.
Og jeg vil forsøge.
Ser De...
De slipper aldrig herfra, Anjin-san.
Det har jeg sagt før,
og jeg siger det igen uden ondskab.
De er en modig mand. En fin
modstander, som jeg respekterer.
Men der bør være fred imellem os.
Det er jo umuligt.
Lord Yabu siger, at han giver Dem
sværdet for at fejre Deres ankomst.
Og som tak for den glæde...
For den glæde det gav ham
at koge den barbar.
Lord Yabu siger, at ingen af disse...
... "gødningeædere" har fortjent det.
Det har De.
Tag det nu.
Han beder Dem være hans vidne.
Lord Yabu siger, at De nu skal se,
hvordan en ægte samurai dør.
Det var lord Yabus dødsdigt.
Det lyder sådan:
Den blå himmel overjorden
Hvide skyer hæver sig mod himlen
Livet er kun en sommerfugls drøm
Døden vejen til evigt liv
Omi...
Lord Toranaga ændrer dit len.
Han giver dig Anjiro.
Lord Toranaga har gjort Dem
til samurai og hatamoto.
Han spørger,
hvorfor De står der så dum og svag.
Anjin...
Før Mariko forlod Yedo,
gav hun det her til lord Toranaga.
Hvis De overlevede Osaka,
skulle De have det.
Lord Toranaga spørger,
om De stadig er i live.
Lord Toranaga sagde:
"Så opfør Dem sådan!"
"Jeg elsker Dem."
"Læser De dette, erjeg død i Osaka."
"På grund af mig
er Deres skib måske også væk."
"Jeg ofrer måske det vigtigste
i Deres liv på grund af min tro -
- for at beskytte kirken."
"Men også for at redde Deres liv,
som er mig det mest dyrebare, -
- også i forhold til
lord Toranagas interesser."
"Jeg må måske vælge, min elskede,
mellem Dem og Deres skib."
"Jeg beklager,
men jeg valgte Deres liv."
"Skibet var alligevel dødsdømt
med eller uden Dem."
"Jeg overlader skibet til Deres
fjende for at redde Deres liv."
"Skibet betyder intet."
"Byg et nyt. Det kan De gøre."
"Lord Toranaga vil give Dem
de mænd, De behøver."
"Han har brug for Dem
og Deres skibe."
"Fra min personlige formue
testamentererjeg Dem penge nok."
"Byg et nyt skib
og et nyt liv, min elskede."
"Tag næste års Sorte Skib
og lev evigt."
"Hør på mig, min kæreste."
"Min kristne sjæl beder til,
at vi mødes i den kristne himmel."
Min japanske hara beder til,
atjeg i næste liv -
- bliver lige det,
der skal til for at glæde Dem -
- og være sammen med Dem,
hvor De end er."
"Tilgiv mig, -
- men Deres liv er det vigtigste."
"Jeg elsker Dem."
Yoshi Toranaga, lord af Kwanto,
sagde selv:
"Ja, byg Deres skib, Anjin-san."
"Så ødelæggerjeg det,
som jeg ødelagde det andet."
"Når tiden er inde,
skal jeg fortælle hvorfor."
"Det var skibet eller Deres liv.
Jeg valgte også Deres liv."
"De kan lære mig meget, Anjin-san, -
- når førstjeg har vundet,
hvis jeg vinder, nårjeg vinder, -
- skal den rigtige gevinst vindes."
"Mariko, det var Deres karma
at dø ærefuldt og leve evigt."
"Anjin-san, min ven, det er Deres
karma at blive her for evigt."
"Og min karma,
som jeg ikke selv har valgt, -
- er at blive Shogun."
Det år, ved daggry
på den 21. dag i den 10. måned, -
- "Måneden uden guder",
stødte de store hære sammen.
Det skete i bjergene nær Sekigahara
på den nordgående vej.
Om eftermiddagen havde Toranaga
vundet, og nedslagtningen begyndte.
40.000 mistede hovedet.
Tre dage senere
blev Ishido fanget i live.
Toranaga sendte ham til Osaka
i lænker til offentligt skue -
- og beordrede ham plantet ijorden
med kun hovedet fri.
Forbipasserende fik lov til at save
i rigets mest berømte nakke -
- med en bambussav.
Ishido holdt ud i tre dage
og døde meget gammel.
Samme år udnævnte kejseren
Yoshi Toranaga, -
- lord af Kwanto, til Shogun.
Toranaga indvilgede modstræbende.